![Проблема особистісної кризи](/media/cache/400x/64700b6a01e70b296135a77cfbb4306c.jpg)
В рамках циклу консультаційних публікацій наших викладачів публікуються апробаційні та/або науково-популярні, та/або консультаційні (дорадчі), та/або науково-експертні публікації з наукової або професійної тематики.
Хекоян Е.А.
ПРОБЛЕМА ОСОБИСТІСНОЇ КРИЗИ
Складні соціально-економічні та політичні перепетії, що відбуваються в даний час у нашому суспільстві, внесли надзвичайну психологічну напругу, посилили кризові процеси.
На сьогоднішній день досить повно описана феноменологія криз особистості, але вивчення особистісної кризи, що обумовлена використанням певних життєвих ролей особистістю, залишається поза увагою вчених.
Кризові процеси вносять непомірний дисбаланс в систему соціально-психологічних ролей, в суперечність вступають всі типи психологічних ролей людини: від ситуативних до життєвих. Зазнають перетворення й традиційні життєві ролі особистості, які через високу значимість в житті людини, інформаційно-просвітній різнобій, відсутність «моделей», на які можна спиратися, ведуть до гострих психічних переживань.
Аналіз наукової літератури за проблемою «особистості» та «ролі» дозволив встановити, що ролі входять у структуру особистості і безпосередньо пов’язані із «особистістю». Так, С.Д. Максименко вважає, що особистість – це соціальна істота, суб’єкт пізнання, активний діяч суспільного розвитку, а характерними ознаками особистості є її свідомість, суспільно корисна діяльність і виконувані нею суспільні ролі. Це означає, що неможливо виокремити особистість від соціальних зв’язків, відносин де вона виступає в якості носія «ролей».
Теоретико-методологічним дослідженням змістовних характеристик особистості присвячені роботи В.С. Агеєва, Е.Л. Базики, Н.Л. Іванової, А.В. Сергеєвої, В.В. Століна, Л.Б. Шнейдер, Н.Ф. Шевченко та ін. Автори припустили, що особистісні властивості мають складну структуру і кожний компонент пов’язаний із рисами особистості, а змістовно-особистісний рівень в структурі особистості характеризується мотиваційною, моральною, етичною сферою особистості і особливо – її спрямованістю. Під «спрямованістю» звичайно розуміють вибір або перевагу тих областей життєдіяльності, по відношенню до яких в першу чергу виникають переживання і уявлення про свою тотожність, ідентичність і де найбільш яскраво проявляються індивідуальні особливості особистості.
Додонов Б.І. вважав емоційну спрямованість однією з провідних характеристик особистості. На думку автора, установки на певні комплекси почуттів, які є для особистості найбільшою цінністю, тобто найбільш бажані, стають додатковим мотивом діяльності. Ці почуття впливають на переваги, що віддаються тим чи іншим спогадами, вони беруть участь у формуванні схильностей, визначають коло повсякденних інтересів. Від них залежить зміст марень і мрій, деякі особливості творчого процесу, стиль спілкування і пр. Загальна емоційна спрямованість стає провідною характеристикою особистості. Вона не перешкоджає переживанню всього багатства інших почуттів, але своєрідно забарвлює їх, проявляючись у всіх без винятку прагненнях особистості.
Узагальнення літературних джерел показало, що дослідження особистісної кризи в контексті життєвих ролей особистості, та виявлення їх індивідуально-психологічних особливостей з метою подолання психологічної кризи, мало вивчене, тому є перспективним та актуальним.
Всі статті циклу за посиланням.